DA RAY MØTTE HELEN
Gratulerer med dagen, Helen.
Neste.
- Hva gjorde du i Peru? - Forsikringsetterforskning, men...
- Hvem ler i dag? - Det gjør han.
- Hvem er han? - Ham.
Er de til meg? Sorte roser pleier å være en forbannelse.
- Sørger vi i dag? - Det gjør vi.
Mer, takk.
- Er det alt? - Det er det alltid.
Halvtomt?
- Halvfullt. - Akkurat.
Jeg er her, men jeg er ikke her.
Det er for tidlig for sånt.
Unnskyld. Når passer det for deg? Kanskje når det er for sent?
Er for sent bra nok for deg?
Er du fornøyd?
Ja?
Jeg ser etter American Signature Bank.
Du er på Sunset Street. Den ligger på Sunrise.
Jeg så ikke ordentlig etter. Tusen takk.
En til, da. For å gjøre rent bord.
- Er hun ok? - På hvilken måte?
- Det er den siste. - Stopper alt bare sånn uten videre?
Hvem kan vel vite det?
- Hva er du redd for? - At noen kommer til skade.
- Du er snill. - Ikke egentlig.
Og god.
Det er sommer. Frem med smilet.
Krone, og jeg kommer aldri igjen. Mynt, og jeg brenner alle broer.
Sjalu menn finner alltid mer...
...enn de forestilte seg.
- Går det bra med deg? - Jeg har alltid trodd det.
En til pappa.
- Trenger du skyss? - Skyss?
Nei.
- Jeg trodde jeg spiste kylling. - Alle spiser dessverre kylling.
- Hva feiler det meg? - Du overlever.
- Når er du ferdig på jobb? - Aldri. 97 timer forrige uke.
Jeg ble født på dette sykehuset, og kommer også til å dø her.
Vil du komme hjem til meg i mellomtiden? Jeg har fått vannseng.
Ta imot.
- Du burde se den vannsengen. - Jeg overveier det.
Det er lys i den. Den snurrer rundt og vibrerer.
Snurrer den rundt?
360 grader, hele veien rundt.
- Er du interessert? - Nysgjerrig.
- Raymond O'Callahan? - Ja.
Røntgenbildene viser ingenting. Vi må vente på blodprøvene.
Hører du ikke fra oss på en uke, er du frisk.
Ringer vi i løpet av et døgn, er det alvorlig.
Takk for at du kom, Harve.
- Hva sa legen? - De har tatt en blodprøve.
- Er det din egen lege? - Jeg har da ingen lege.
Den var ikke lett å få tak i.
Ikke lett. Det jeg har, er veldig vanskelig.
- Men det skyldes jo delvis deg. - Jeg gjorde det du ba meg om.
- Å kaste opp over tolleren? - Jeg er syk.
Jeg skal si hva som er sykt. Sjefen vil ødelegge karrieren min.
Men det må jeg ignorere, og be ham om å ringe sine venner i tollvesenet.
For din skyld, Ray. Så gjør meg en tjeneste.
- Fall død om. - Jeg skaffet det du ba om.
Nei, jeg har bare fått bråk.
En armert trailer er smadret. Mine retningslinjer, min kunde.
Sjefen blåser i den saken. Han vil bare se blod. Mitt blod.
Men jeg må sleike ham opp etter ryggen. For din skyld.
Hørte du det?
Hør godt etter. For nå er du endelig der.
Helt på bunnen.
Ginger og jeg er ferdige. I hvert fall jeg.
Du skal vite at jeg aldri rørte henne mens dere to var sammen.
- Er det sånn det gjøres? - Se meg i øynene når du sier det.
Ellers må jeg ta meg av sjefen nå.
For å utbedre skaden gikk jeg til sengs med min overordnede.
En søt enke.
Og jeg beklager ikke det. Jeg angrer ikke.
Det er sånn det gjøres.
- La meg få denne, Harve. - Greit. Jeg tar neste.
Etterforskningen av den smadrede traileren.
- Er du så omtåket? - Er jeg ikke sleip nok?
Jeg har strevd for deg i over 50 år.
- Så du kunne bli en mester. - Men det ble jeg ikke.
Det har gått et halvt liv. Du lider fortsatt.
Vær din egen lykkes smed, elles blir du korsfestet.
Seriøs.
- Vi kan ikke bare gi deg penger. - Jeg skal betale, jeg lover.
Huset er belånt, og du har ingen inntekt. Jeg beklager, mrs. Wilder.
Jeg er ikke mrs. Wilder lenger. Men jeg klarer ikke å endre det.
Hele familien min er borte. Jeg sitter igjen med all gjelden.
Jeg trenger bare penger en liten stund.
- Gratulerer med dagen, mr. Loomis. - Takk, Harold.
- Fikk du bursdagskake? - Djevelsk god sjokoladekake.
- Nydelig. - Takk.
- Er det ikke det dere gjør her? - Gjør hva?
Gir penger til folk med pengeproblemer.
Jeg beklager at du har problemer. Men du må søke skriftlig.
Jeg ønsker ikke medlidenhet. Og jeg gråter ikke. Gjør du?
Hallo?
IRSKE RAY O'CALLAHAN MARINEMESTER 1976
Det er fra sykehuset. Snakker jeg med Raymond O'Callahan?
- Ringer jeg ubeleilig? - Legen sa at hvis dere ringte...
- Hva het legen? - Det husker jeg ikke.
Men dere ringer meg.
Ja, du må ha en time. Det er alvorlig.
- Ja? - Ray, Ray.
- Harve. - Ti stille, og hør på meg.
- Hvordan har du det? - Har du det travelt?
- De ringte nettopp fra... - Fungerer du som du skal?
Jeg har aldri fungert så bra. Er det bra nok?
- Jeg lytter, Harve. - Du må fortelle meg sannheten.
- Det handler alltid om sannheten. - I flott forkledning.
Sannheten er at vi kommer til dette stedet like usynlige-
-som den luften vi puster inn.
- Som kjærligheten inni oss. - Er du fortsatt der, Harve?
- Jeg vil at du skal... - Ja?
Joan?
Dra til Federal og Garden. Spør etter Dukes, et idiotisk svin.
Fra dør til dør, standardrapport klar senest fredag.
- Jab, kryss, slipp, kryss. - Ray. Da er vi skuls. For alltid.
Jeg heter Mary McCloud.
Jeg er alene i et liv med så mange mennesker.
Ingen familie eller ekte venner.
Etter så mange regnværsdager er jeg klar for en god dag.
Er du ikke enig?
Vær så snill å la meg ligge der du fant meg. Ikke si det til noen.
Bare ta alt som er mitt.
Det er min gave til deg. Hvem du enn er.
Jeg står i Garden District, hvor en pansret vogn i natt kjørte feil, -
- og 250.000 dollar blåste ut i gaten.
Få de to kjøtthuene ut fra det avsperrede området.
Hold alle tilbake. Nå!
Kriminalassistent Dukes, jeg er fra Mutual Insurance.
Dette er en politietterforskning. Still deg der borte.
Jeg vil ha tre mann på veien. To på...
- De sendte bare to ut hit. - For noen idioter.
- Legitimasjon. - Jeg så nettopp...
Ikke forstyrr etterforskningen. Det slår vi hardt ned på.
- Men jeg så nettopp... - Ti stille. Legitimasjon.
Grusomt bilde. Rapportér hver eneste bevegelse til Brank.
Vær nøyaktig. Hvis du så mye som retter på beltet, blir du skutt.
Bø!
Det høres kanskje ut som en buss, men jeg sitter på et fly.
- Sjåfør? - Sett deg på plassen din.
- Nei. Jeg vil av. - Neste stopp er Kirkland County.
- Vil du snakke med dem? - Hvem?
- De på fortauet. - De plager ingen.
- De har masker på seg. - Det har vi alle, Frank.
Den var dyp.
Unnskyld, frue? Ray O'Callahan fra Mutual Insurance.
Det er et midlertidig ID-kort.
Det var et kraftig sammenstøt. Vind, regn, alle sedlene fløy rundt.
Jeg kjøpte gaver til kvartalets barn med de pengene jeg fant.
Her er et tilsvarende beløp. Eller du kan ringe til onkel Sam.
- Bare behold dem. - De tilhører selskapet ditt.
Bare bruk dem på barna. Vi trenger dem ikke.
Hvorfor kommer du da?
- Hva? - Er det Raymond O'Callahan?
- Det gjelder blodprøven din. - Er det alvorlig?
Jeg er resepsjonist, så jeg vet ikke. Stav etternavnet ditt.
- O'Callahan. - Et øyeblikk.
Nei, ikke sett meg på vent. Pokker.
- Vet du hvor dette er? - Taxi.
- Snobbete. - Det er en restaurant.
- Det er på den andre siden. - Hvor mye skylder jeg?
- 40 blanke. - 40 dollar?!
- Ikke pesos. - Her.
Takk. Nå har jeg råd til operasjonen.
Herregud, Mary, Mary. 204.
åh baby du er ferdig med meg
hvordan kan jeg tro at jeg mister deg?
du elsker meg jo du sier det er oss to
hvordan kan jeg ta feil? jeg tar aldri feil
hvordan kan jeg ta feil?
Bli med inn og ta en liten drink. Vi kan mimre om gode, gamle dager.
- Vi skal bare snakke sammen, Ginger. - Vi snakker, og så danser vi litt.
Kanskje vi knuller litt. Vi får se.
5... 1... 2.
Hallo?
Få ut de to. Det kommer et større selskap, hvor pengene sitter løst.
Du har alltid selskap, Ginger.
- Votre chapeau, Monsieur? - Hva?
- Skal jeg ta hatten din? - Nei.
- Ønsker herren en drink før maten? - Bourbon.
Vi har en bourboncocktail med hylleblomstlikør.
- Bar. - Med glede.
Bourbon. Gi ham den billige.
- Har De plass til litt dessert? - Terte, takk.
Vi har guava-rom-symfoni eller marengs med granateple.
Bare sjokoladeis og småkaker.
- Palmiers eller Madeleine? - Hvem?
Hva?
Din bourbon.
- Gi meg regningen. - Gjerne.
- Klovnen ber om regningen. - Typisk.
Helt på bunnen.
- Vær så god. - Den mannen trenger visst hjelp.
Han er utålmodig.
- Er det bare det? - Det er nok.
Tusen takk, madame McCloud.
Jeg visste det. Madame!
Servicen er ikke inkludert. Vil De legge til et beløp?
- Hva? - Tips.
- Hvor mye? - Det er helt opp til Dem.
- Var De tilfreds? - Hvor mye? Jeg må videre.
25 % er normalt. Eller mer, hvis De synes det. 30-35?
- Si meg, hvor mye det blir. - 105 til sammen.
- 105 dollar?! - Så sier vi det.
Det er Mary. Takk for at du ringte.
Jeg blir borte en stund. Legg igjen beskjed, hvis du har lyst.
Hei.
Yael! Helt utrolig. Mary, jeg vet at du har ringt...
Må jeg rope to ganger? Har du noe å skrive med?
Må jeg gjøre alt selv? Er bilen klar?
Bagasjen? Ok, kom deg ut.
Jeg vet at du har ringt.
Men jeg hadde ikke lyst til å snakke med deg.
Ærlig talt, så...
Jeg ville så gjerne tilgi deg for det du gjorde mot meg.
Men det kan jeg dessverre ikke. Så nå må det bli sånn, at...
Jeg prøvde virkelig.
Ha det. Yael!
åh baby gjør alt for min skatt
du ga meg godteri hver dag og hver natt
men nå går du bare og gjør meg så trist
hør på min sorgtunge sang
- Er du en venn av Jimmy i 208? - Nei, jeg kjenner ham ikke.
Hvis du ikke kjenner Jimmy, er du heldig.
Han fikk kjeven bundet sammen med ståltråd.
Han gikk ned over 20 kilo. Men det hjalp ikke.
Han ble kjempestygg.
Men han skrev fortsatt kjærlighetsdikt til meg.
Han vrengte ordene ut, så jeg ble helt avtent.
Det og så kjeven. Hei!
Vet du hva? Jeg er den siste romantikeren igjen i bygningen.
Ok. Ha det.
En rar liten kanin.
Noen menn vil bare gifte seg og få barn.
Men de som er spennende blir knapt nok over natten.
Jeg tror Harley må bæsje. Han går og vrikker litt.
Hunter bare gjør det hvor han vil.
Den var stor! Hvorfor bruker du en hanske?
- De er fantastiske! - Bruk posen.
- Jeg har en idé. - Det er jo ekkelt.
- Det er jo perfekt. - Det er derfor du er single.
Hva snakker du om? Det er mye mer hygienisk.
SALONG DITT NYE JEG
- Det virker mistenkelig med masker. - Nei, det var bare nabovernet.
Men han forsikringsfyren er snuskete.
Det er best at du ikke vet det.
Hei. Lukker du opp?
- Hei. - Hei.
Er foreldrene dine hjemme?
Nei.
Tanten din? Storebror? Jeg kommer fra forsikringsselskapet.
- Hva heter du? - André. Vil du se noe?
Du kjører til banken. Så gir de dem til deg.
- André, jeg må spørre deg om noe. - Ok.
Ved det store sammenstøtet var vognen full av bankens penger.
Derfor er jeg her. Jeg jobber for forsikringsselskapet.
Hva er et sikringsselskap?
- Vet du ikke hva en forsikring er? - Nei.
Det er en slags forretningslek.
- Det skulle jeg ikke ha sagt. - Hvorfor ikke?
Dårlige ting skjer også av seg selv.
De kommer rett mot deg. Ut av det blå.
Så man må være på tærne. Opp med nevene, og dukk.
- Alltid i bevegelse. - Inn med albuene.
- Spiller du på det? - Noen ganger.
Jeg var marinens lettvektsmester.
Så ble jeg profesjonell med Harve som manager.
Pianoet hjalp til med å lette presset.
Mitt livs beste år. Damer elsker boksere.
Ingen slo meg i ringen. Ikke en eneste gang.
Her inne, -
-hvor man kan bli spådd.
- Gjør det vondt? - Vondt?
En kule forvillet seg inn-
-og knuste neven min.
Den stjal styrken min.
Og så ut igjen. Hvem vet hvor den endte? Det tok et sekund.
Ikke mer boksing, ikke mer piano. Ikke flere damer.
Jeg var ikke engang 30. Det føles som om det var i går.
Se hva jeg fant på gaten. En fugl.
- Falt den ned fra et tre? - Du kan godt få den.
Ser jeg ut som en som går med smykker?
Bra at du leverer den inn.
Jeg skal stille deg et alvorlig spørsmål. Mann til mann.
Sett deg ned.
Du ville ha sagt det hvis du fant penger, ikke sant?
Som da jeg så deg i går.
For hvis man beholder penger man finner på gaten, får man bråk.
- Hvorfor? - Fordi man bryter loven. For alvor.
Pengene tilhører selskapet.
Harve sier at de blåser i dem, men...
Vær din egen lykkes smed. Hvordan?
Det er ingenting der noe pleide å være.
Noe man trodde ville bli der.
Det er på tide å komme på bena.
Ellers taper du. Du blir en taper.
Vil du ha en ispinne?
Jeg gjorde en jobb i Peru. Jeg ble syk etter mitt første måltid.
Sykehuset vil ikke fortelle meg noe. Det blir drevet dårlig.
Utrolig at noen slipper levende ut derfra.
Dette stedet er et høl. Men jeg burde ikke si noe.
Jeg snakker ikke med noen. Ikke så mye.
Ikke siden Ginger dro. Det er et par år siden.
Gift dig aldri med en du møter i Atlantic City.
- New Jersey? - Jeg ser på henne.
Innimellom. For å få en forbindelse.
Det såret meg at jeg hadde trodd på henne.
Det var ikke kjærlighet. Det er best at det ikke var det.
Og nå som jeg gjør den jobben ingen vil gjøre, -
- som denne her, bare verre, og jeg leverer varen, -
- skal jeg så dø av det? Glem det.
Ikke jeg. Ikke nå. Riktignok er jeg nede, men...
- Hva er det? - Åpne den.
Ok... Hvor er foreldrene dine nå?
Har du fortalt dem om det? Eller har du ikke sagt det til noen?
Sett deg ned.
Vi teller dem.
Jeg er forsikringsmannen her.
Ok, en...
To, tre, fire.
Fire bunter med 100-dollarsedler, fire bunter med 50 og to med 20.
- Hvor mye holder jeg her? - 74.000.
Jeg må tenke gjennom dette. Gjøre det riktige.
Fra i går. Alt er 100-dollarsedler.
- Hvor mange? - 16.
16 bunter med 100-dollarsedler?
Hvor gjemmer du dem?
- Og kassen passer rett under stolen. - Jepp.
- Flott sted. - Og den er låst. Ingen kan åpne den.
Og ingen andre vet det? Bare du og jeg.
Nå snur skjebnen. Et mirakel.
En slakterkniv. Klar til å springe ut.
Så nær. Men jeg visste det!
En gave. Men det er risikabelt.
Jeg må ikke ødelegge det.
Når kommer foreldrene dine hjem?
Det er jo helt sprøtt. Jeg må ta dem med meg.
- Jeg vil ta meg en lur. - Greit. Jeg må nesten bli her.
Foreldrene dine og jeg må... Ikke?
I morgen, kanskje? Ja.
Det er bedre å få det litt på avstand.
Ja. Dekk den til.
Bare la dem ligge. Jeg tror ikke de får plass.
Sånn. Der står den trygt, hvis du ikke sier noe.
Jeg...
Legg deg og sov, så skal jeg låse.
Ikke si det til foreldrene dine. La meg forklare det.
- Lov meg det. - Det lover jeg.
Side om side. Inni og utenpå.
Regner det noen gang her?
En voldsom storm rev en gang hull i taket over rommet ut mot gården.
Jeg ville dra tilbake dagen etter og ringe til politiet.
Alle familieklenodiene sto der, så jeg måtte få det lappet sammen.
Men det sto i brevet ditt at jeg ikke skulle gjøre noe.
Han fyren som ringte til deg? Han var ikke så hyggelig.
Hvordan føltes det? Hvem kan sette ord på det?
Man forestiller seg at man seiler opp i himmelen.
Man er med i en karavane, og håper at man ikke må reise alene.
Få nå solgt det pokkers kalvekjøttet.
Velkommen, monsieur. Har De reservert?
Ved vinduet.
Pass på trinnet.
Er det første gang De er her?
Er hun snart ferdig?
Det tror jeg ikke. Denne veien.
Ønsker herren en drink før maten?
- Hva har dere som er dyrt? - Champagne.
- En hel flaske. En god en. - Ja.
Og den løkdippen dere har til 20 dollar.
Terrine Marquis. Med glede.
Man lever jo bare én gang.
Den kjolen. Frisyren. Huden.
Se på den huden. Vakker.
Mer elegant enn noen dame jeg har møtt. Langt mer elegant.
Hva tenkte du på? Denne kjolen, frisyren, alt sammen?
Du vil ikke snakke med en velkledd herre som legger an på deg.
Når skjedde det sist? Har det skjedd noen gang?
- Spill noe romantisk. - Med glede.
- Hei, hei. - Monsieur?
Noe damene liker.
Jeg har noe å feire. Hva gjør du?
- Hvem? - Du. Hvordan er suppen?
Den trenger litt krydder.
Er du sammen med noen?
- Hvem? - Er du alene?
- Alene? - Spør om jeg er sammen med noen.
Nei.
God kveld.
Jeg fikk visst bestilt det jeg skulle.
Vil du ha et glass?
Nei.
Gi henne et glass.
Ølen kan gå hjem og legge seg.
Kom igjen. Du må da ha noe å feire.
Jeg? Nei.
- Jo... Bursdagen min. - Gratulerer med bursdagen.
Takk.
- Den slår fra seg. - Det kan du si.
Et sånt sted serverer kun det beste.
Den løkdippen er ikke kjøpt på pose.
Man kan nok lure noen.
- Du er visst god til å lage mat. - Ja, jeg er god til å lage mat.
- Er du gift? Har du en kjæreste? - Hvem?
- Er du gift? - Det spør man da ikke om.
Jeg har vært gift. Jeg ville ha barn.
Jeg trodde jeg var lykkelig. Jeg vet ikke hva som skjedde.
Jeg liker utsikten fra bordet ditt.
Det satt en fyr her i går kveld med en kikkert.
- Hva gjør du? - Jeg kan ikke drikke den alene.
- Mye bobler, ikke sant? - Jo.
- Unnskyld. Det sitter noen der. - Ja, jeg.
- Armond? - Ja, monsieur.
- Den mannen tok stolen min. - Her. Ta det rolig.
- De kommer for sent. - Ikke noe problem.
- Er du full? - Det er dagens første drink.
Ray O'Callahan.
Den gjør sitt. Den kiler i halsen.
Da virker den.
Voila. Terrine Marquis.
Velbekomme.
Bare forsyn deg.
- Et sørgelig syn. - Hva?
Han fyren i går.
Kanskje han hadde fått dårlige nyheter.
Hvis han visste at du så på ham, ville han nok ha sagt: "Glem det".
Bare glem det.
- Ja, det er jo hans egen sak. - Helt riktig.
- Det handler om å være klar. - Klar til hva?
Til å gjøre det man er nødt til å gjøre.
Det man er nødt til å gjøre... Hva hvis det ikke er riktig?
- Hvis hva ikke er riktig? - Det man er nødt til å gjøre.
Det er mye som ikke er riktig. Jeg mener... Hvordan vet man det?
Noen vet noe. Men man vet det ikke selv.
- Det er det jeg sier. - Det hørtes ikke sånn ut.
Hva er riktig for deg?
Hva hvis hjertet føler at det er riktig, men det er ulovlig?
Hvor kom det fra?
Hva er det man skal gjøre seg klar til? Fengsel?
Politifolk, svindlere, selskaper. Alle er ute etter deg.
Tro meg. Det er en ond verden.
- Hvorfor? - Hvorfor hva?
Hvorfor skulle jeg stole på deg?
Jeg har hellet med meg. Bare vent og se.
Har du noen gang vært i Japan?
- Japan? - Det har jeg. Med marinen.
Hva med Paris?
- Paris i Frankrike? - Ja. Ikke jeg heller
- Bahamas? - Bahamas.
Han fyren i går kveld kikket kanskje ut av det vinduet.
Kanskje han var en vinduskikker.
Hør her. Jeg skal love deg en ting. Nå.
Før jeg er ferdig, skal jeg leve det søte liv.
Det var det jeg ville si.
Nå skal du fortelle meg noe om deg selv.
Det er noe annet. Noe jeg så.
Det har allerede skjedd.
For en som hadde masse å leve for.
En jeg kanskje kunne ha blitt venner med.
Jeg skulle bare ønske, at det var noe jeg kunne ha gjort.
Hun må ha hatt det forferdelig, når hun kunne gjøre noe så brutalt.
Glem det. Ingen brutaliteter i kveld.
Hva er det vi snakker om?
Hvorfor stirrer du på meg?
Noen mennesker kommer til å møtes.
Mot alle odds. Uansett hva.
- Hvilke mennesker? - Mennesker. To mennesker.
Som om det var forutbestemt.
Hva er forutbestemt?
- Ønsker herren å se menyen? - Det er for mye støy her.
Kom med regningen. Jeg betaler for oss begge.
- Betaler du for middagen min, mr.? - Ray. Med glede.
Vi kan finne et roligere sted.
Primadonna. Han er nok ikke engang fransk.
Ikke fransk? Hvorfor skulle han late som om han var...
- Jeg fikk ikke biffen min. - Vil du gjerne bli her?
Nei. Jeg vet ikke.
Jeg har en bursdagsgave til deg.
Jeg så den for meg rundt halsen din.
- Gir du meg den? - Hvis du sier hva du heter.
- Jeg heter Helen. - Gratulerer med dagen, Helen.
Mary.
Mener du Helen Mary? Eller Mary og ikke Helen?
Monsieur.
- 440 dollars. - Det er en Dom Pérignon fra 1998.
Skal jeg komme med damens steak au poivre?
Nei.
- Behold dem. - Hva?
- Vekslepengene. - Det er bare 60 dollar.
- Det er bare 13,6 %. - Vær glad for det du får.
Det skal være 35 %.
Skål for Mary Helen. Hvor kommer du fra? Fra byen?
- Fra landet. - Sverige, kanskje?
Sverige! Nei, Killdeer County. En times kjøring fra Elkins.
Jeg har et sted der. Sammen med en.
- En fyr? - En fyr? Nei.
En slags bonde. En einstøing.
Så du bor på en gård i Killdeer County?
Er det ingen ansatt som kan hjelpe henne?
- En kjæreste? - Donnie Guthrie.
Hun lot Donnie Guthrie være kjæresten hennes en stund.
Men så ble han slem.
Del Spahn kom også innom, før han flyttet ut av byen.
Og så vet jeg ikke helt... Mennene ble eldre, hun ble eldre.
Huset er gammelt.
Det er dyrt å dø.
- Rart, når det er en så stille ting. - Ingen skal dø.
- Det var jo det vi snakket om. - Nei.
Det er ikke gøy å miste ting. Se der.
Jeg pleide å svømme. Jeg var aldri redd for dypt vann.
- Hva tenker du på? - Et karneval da jeg var ti år.
En jente slo saltomortaler gjennom en brennende ring.
Det er bedre enn å se på tv.
TV-en min gikk i stykker for fem år siden.
Jeg kan kjøpe en ny til deg. Og til meg. Da får jeg et godt tilbud.
Hvor mye penger har du egentlig? Hvorfor skulle du kjøpe TV til meg?
- Fordi jeg liker deg. - Hvordan kan du vite det?
- Hvordan vet du alt dette? - Fordi jeg sier det.
Nå blir det for personlig.
Kjøp deg litt mat. Og klær. Noe til dere alle sammen.
Kjøp noe å spise.
Jeg er naken under denne. Og det er du også.
Kom, vi går.
- Folk har sin stolthet. - Hvorfor føltes det så godt?
Du er god.
Jeg spilte piano.
Jeg sang for 300 mennesker på skolens avslutningsseremoni.
"Beautiful Dreamer". Moren min sang den som vuggevise.
Hun gjorde littt om på ordene.
Jeg kan den sangen. Alle kan den.
Jeg var også flink til å danse.
- Hei! Du er spandabel. - Reis deg opp. Jeg vil spille.
Beklager, her er det bare jeg som spiller.
Min måte å gjøre det på... Mr. Benjamin Franklin.
Takk. Kjør på, kamerat.
Nei da.
vakker når du drømmer våkn opp hos meg
du vet at vår romanse er skjebnebestemt
hvem kunne skrive refrenget her
lykken frir så sjelden til meg
muse for drømmen i meg
mitt hjerte har ventet og det kun på deg
verden kan ikke skille oss ad
vakker når du drømmer åh våkn opp hos meg
Du kommer til å like dette stedet. Det har fått god kritikk.
Bortkastede penger, folkens.
- Hva er det? - Det er det du ønsker, prinsesse.
- Vognen her borte er bedre. - Gi prinsessen din det hun ønsker.
Er du sikker på at du vil dette? Hør her.
Hvis du byr på champagne, så blir vi.
Veldig morsomt. Hva med kaviar?
Hent en flaske Don Herringbone fra vinhandelen, så får vi se.
Bennie! Kom hit.
Hvor har du fått pengene fra? Har du ranet en bank?
Billig champagne. Løp!
- Du strør om deg med penger. - Hvem vil ikke gjerne være rik?
- Din bondevenninne? - Hun vil bare klare seg.
Klare seg til et bedre sted. Det kan penger sørge for.
Traktoren bringer deg bare frem og tilbake.
- Du har aldri sittet på en traktor. - Det har jeg vel!
Nei, du er for pen. Herregud, så pen du er.
Du er hyggelig mot meg. Det setter jeg pris på.
God kveld til det vakre paret.
Velkommen til vårt internasjonale kjøkken. Saucisson ogBratwurst.
- Lag noe spesielt med pølser. - Det blir så godt at du får gåsehud.
Har du fortsatt motoren i gang?
- Virker delene dine fortsatt? - Et par av dem.
Så fint.
Men du må ikke snakke om døden. Snakk om livet.
- Fortell hun der... - Hvem?
- Venninnen din. - Du må ikke å vite navnet hennes.
- Jeg vil si noe om henne. - Du kjenner henne ikke.
Jeg har nettopp møtt deg, Mary. Og jeg kan si noe om deg.
Men du kjenner ikke Helen Wilder. Så hold munn.
- Helen Wilder. - Nei. Hun heter ikke det.
Det må du ikke tro. Det var bare et navn jeg fant på.
For å lure deg.
- Hva er det? - Akkurat det du ønsker, prinsesse.
- Hvor pokker er champagnen? - Champagne! Den er kald.
- Sprett den. - Den er med skrukork.
Kom igjen.
- Den er god. - Ikke så god som den andre.
- Her har jeg noe spesielt til dere. - Hva gjør du?
- Dette er mitt sted. - Du stjeler kunder og mat fra meg.
- De har ikke betalt! - Ta dem.
Er du ok?
Si meg en ting. Hva ville du si om Helen Wilder?
- Nå? Tenker du på det? - Si det.
Si det nå!
Da jeg møtte din venninne Mary, Mary Helen...
...fikk jeg følelsen av å være uovervinnelig.
Sånn har jeg aldri hatt det før.
Jeg er ikke Mary. Jeg er ikke Mary.
- Du er en gjerrigknark! - Det kan du selv være!
- Skynd deg. - Vi tar inn på et hotell.
Leiligheten.
- Her? - Ja.
Vi kan ikke gå inn her.
Hvorfor ikke? Vil du ikke likevel?
- Kjenner du Ginger Faxon? - Jeg kjenner ingen.
Kom.
Hva handler dette om?
Himmelen brenner.
Ja.
- Legg igjen beskjed, hvis du vil. - Ikke ta den.
Mary, jeg drømmer om å elske med deg.
Jeg vil suges inn i din skjønnhet, din duft, dine brystvorter.
Jeg skjønner at du må være lei deg for at du gjorde meg vondt.
- Du var jo den eneste ene, Mary. - Jeg vet ikke hvem han er.
Du brøt alle løftene dine!
Det gir ikke mening, Ray.
Jeg blåser i at du er eldre.
Jeg kan ikke forklare det. Du burde ikke være her.
- Er én mann nok for deg? - Du må gå.
Hvem du enn er sammen med nå, så kan han ikke være nok for deg!
- Går du, Ray? - Ingen mann kan være nok for deg!
La oss bare glemme alt og alle.
- Jeg vil ikke såre deg. - Det er noe jeg må fortelle deg.
Senere. Vi legger kortene på bordet. Du vil ikke tro min historie.
En kvinne døde. Og jeg forsvant.
Ikke tenk så mye på døden. Jeg skal ordne opp i dine problemer.
Du forstår ikke. Dette er ikke engang mine klær.
Så ta dem av. Jeg begynner.
Jeg så annerledes ut. Jeg var og er annerledes.
Alt ved deg er annerledes. Jeg kan falle pladask for deg.
Hun lå bare der.
Med hodet snudd bort, som om hun ikke ville bli sett.
Og så var hun... som om ingenting kunne stoppe henne.
Man kan ikke gjøre det om igjen.
Det er det ingen som kan.
Derfor må man holde seg fast. Uansett hva man blir slått av.
- Uflaks og sånne ting. - Holde seg fast i hva?
Den helt spesielle følelsen. Den man lever for.
Den lå i dvale lenge, men nå opplever jeg den igjen takket være deg.
- Meg? - Vil du prøve noe nytt?
Du kan ikke bare bestemme deg for å være noe nytt.
Man kan ikke få ny frisyre og bli et annet menneske.
- Nei. Jeg gråter ikke. - Jeg kan ordne det.
Jeg gråter ikke. Jeg gråter ikke.
- Jeg har ikke noe å gi deg. - Du har alt. Alt!
Jeg er ikke et annet menneske. Jeg sitter fast.
- Jeg er nødt til å ringe. - Nå?
Ja, det er veldig viktig.
Kan du gå ut på gangen bare et lite øyeblikk?
Hallo?
- Det er ikke mer å snakke om. - Du skal ikke be om unnskyldning.
- Jeg må gå nå. - Jeg skjønner.
Jeg var bare enda en korpike, som måtte blåse litt i hornet ditt.
- Det er hos politiet. - Er det politistasjonen i Killdeer?
- Ja, frue. - Er det?
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Feil nummer.
Har du problemer? Frue?
Ha det, Ginger.
- Din løgner! Du elsker meg. - Det har jeg aldri sagt.
Nei, jeg trengte ikke det. Du vil ikke engang kose med meg.
Pass godt på deg selv.
Ray var i det minste til å stole på.
Vi to sviktet Rays tillit. Det er jeg ikke stolt av.
Ray er et kjøtthue. Mellom oss to slår det gnister.
Vi slår gnister sammen. Er ikke det verdt noe?
Nei, egentlig ikke.
- Ray kunne ha blitt boksemester. - Kunne han? Det var før min tid.
Du er bare sur fordi jeg er ung og vakker, og det er ikke du.
- Harve, vår flamme brant så hett. - Ray? Ray?
Hvorfor vil du slukke den flammen? Det er så lite lys.
Det har du rett i.
Greit! Bare gå.
Du er en pyse.
- Mente du det du sa til meg? - Hvert eneste ord.
- Lov meg det. - Alt, Mary.
Ikke kall meg Mary. Kall meg Helen.
- Hva hvis jeg faller for deg? - Jeg vil hjem!
Dit hvor jeg hører til. Jeg hører ikke til her. Kom.
- Hvor skal du? - Du skal sove.
Ingenting kan stoppe oss nå. Dette er magisk.
Men Ray...
- Har du ikke lyst til noe? - Jeg har lyst til alt.
- Nå? - Ja. Akkurat nå.
- Ikke stående. Det gjør vondt. - Det gjorde det ikke før i tiden.
- Ray... - Jeg prøvde å ikke vekke deg.
Se på meg uten den fine frisyren og de dyre klærne.
Se hvem jeg er.
Jeg klarer ikke å slutte.
Kan jeg bli med deg? Jeg er straks klar.
Ta deg god tid. Jeg har et ærend.
Jeg kan hjelpe deg. Vi kan hjelpe hverandre.
Jeg tror vi er ganske like.
- Innerst inne. - Der det gjelder. Vent og se.
Vent, Helen.
Vi drar klokken fire.
Ray?
Jeg håper du holder ut der jeg bor. Det er ikke så mye å gjøre der.
Det er deg jeg skal til. Det er det jeg gjør der.
Din avtale med doktor Harris er viktig.
- Jeg reiser fra byen i dag. - Du skal være her klokken tre.
Ray, lukk opp! Lukk opp døra!
Dukes så deg løpe rundt i nabolaget. Han ringte til meg.
Nå puster sjefen meg i nakken.
- Herregud, Ray! - Det må finnes en gud.
Når ble livet mitt et usynlig sjakkspill?
Klokken tre om natten dukker Joan opp utenfor døren min.
Det er så spennende og farlig. Hun kaller meg "skatt" på kontoret.
- "Gi det en sjanse." - Gjør det da.
Vi har bare vært sammen én gang. Ok, to ganger, inkludert i natt.
Nå vil hun ikke ta telefonen. Ja, hun har sin verdighet.
Hun har stil. Hun er et mysterium.
Men jeg må... Jeg skal...
- Må jeg elske henne også? - Det blir kanskje din redning.
Hør her. Jeg er ingen dikter.
62 og single etter eget ønske. Jeg later ikke som noe.
Det har jeg aldri gjort. Og jeg vil ikke gjøre det.
- Hei! - Skatt.
Ikke gjør det igjen, hva? Du... Joan?
Jeg elsker deg.
- Du kommer for sent! - Jeg fant ikke masken min.
Har du noen gang drept noen?
Jeg kunne gjerne ha gjort det, hvis de hadde fortjent det.
Det er her.
- Betaler du kontant? - Ja, særlig. Lukk opp bagasjelokket.
- Vent på meg. Jeg skal betale. - Betal nå. Kontant.
- Nå venter du. - Ja ja.
Hei, bagen min!
- Finner du det du leter etter? - Kunne jeg få låne telefonen?
Den gjør ham bare mer uavhengig. Jeg skulle gjerne ha tatt meg av ham.
Få ham på rett spor. Rita og jeg tok oss mye av min fetters sønner.
Vi overøste dem med kjærlighet. Det slår alt.
Hva med foreldrene hans?
Trenger du hjelp, vennen? Er det noe som bør kuttes?
Nei, alt er i orden. Ingen tuller med meg og Rita.
Vi har tjent vårt land. Ingenting kan skremme oss.
Å få barn på rett kjøl klarer vi lett.
Jeg må gå nå. Takk for praten.
Ray!
Hei. Er mamma og pappa hjemme?
Den er fin, hva? Du har vel ikke sagt noe?
Bra. Jeg skal ordne alt. Si til moren og faren din at jeg er her.
André?
Er de hjemme? De er ikke det, hva?
Hvor er de?
Du ga pengene til dem. De er ute og bruker dem opp.
Jeg er ikke sint på deg. Jeg kan ordne setet. Vent litt.
Her. Hold den gaven du kjøpte til meg.
Og åpne esken.
Jeg kan ordne alt. Det sa jeg til Helen.
- Min yndlingsfarge! - Jeg fant henne.
En dag vil du forstå det.
- Er den til meg? - Ja. Se opp et øyeblikk.
- Den er flott. - Hør her.
I dag er min siste dag med denne saken.
Før vi går ut, må du fortelle meg hva som skjedde med pengene.
- Kan vi ikke sykle først? - Snart.
Jeg må vite hva som skjedde med pengene.
De er i sikkerhet i banken.
André, liker du damene ved siden av?
- Faye og Rita? - De er gale etter deg.
Hør her. Pakk en sekk med alle yndlingstingene dine.
Du skal være sammen med Faye.
Hun vet hvordan man holder orden på alt.
Og hun gir noe som er viktigere enn penger.
Jeg tar en runde på rommet ditt og sjekker at vi ikke har glemt noe.
Det lille geniet.
Jeg tar litt, bare til jeg finner en jobb.
Og til sykehuset.
Alle gjør feil.
Sånn ja!
- Pass på hodet. - Jeg kjører ned til enden av gaten.
Senere. Hjelp Faye med å bære inn tingene. Jeg henter frakken min.
- Nå skal jeg hjelpe deg. - Nei, jeg klarer det selv.
- Har du fått lest noe? - Kul sykkell!
Kanskje de maskerte fyrene har pengene.
Nei, de har ikke det. Forsikringsfyren har dem.
Der er han. Jeg visste at jeg ville få tak i ham.
- Gi meg de pengene! - De er mine.
Ser man det, vi møtes igjen. Stopp.
Stans!
Ellers skyter jeg.
Du blir min død. Du blir min død, Mary.
Er det i det hele tatt noe som betyr noe for deg?
Pokker ta deg! Hva hvis jeg sto utenfor døra di nå?
Du elsket meg. Det er min hevn.
Alt er så virkelig.
- Ikke vær redd. Kjerringa er her. - Din kjerring!
Mary? Jeg visste det. Du elsker meg.
Jeg elsker Ray O'Callahan.
Hvem pokker er Ray O'Callahan? Hvem pokker er du?
Det er litt innviklet.
- Mary! - Hva er det du vil?
- Hvor er Mary? Hvem er du? - Du skulle skamme deg.
- Flytt deg. - Hva gjør du?
- Hun er fortapt uten meg. - Jeg har funnet igjen meg selv.
Jeg aner ikke hva som skjer her. Si det.
- Du må leve med det, ditt kryp. - Med hva? Kryp?
Det er ikke jeg som løper rundt i en annen kvinnes leilighet.
Det er hennes slåbrok. En gave fra meg.
- Hvor er hun? - Hun kommer ikke tilbake.
Ikke her, din drittsekk.
- Hva mener du? Si det! - Ikke snakk sånn til henne!
Jeg vet ikke hvor hun er. Eller hvor det er.
Hun gikk bare tom for ting. Og det er sikkert din skyld.
- Ikke gi ham all æren. - Hva snakker du om?
Jeg ga henne alt. Alle disse forbannede tingene!
- Men jeg kunne ikke stole på henne. - Jo, det kunne du. Men ikke nå.
Hun elsker meg. Hvor er hun? Fortell meg sannheten.
Hvor finner man sannheten?
Man hører den verken fra elskere eller venner.
- Bare fra fiendene dine og deg selv. - Si hvor hun er.
- Gå med deg! - Jeg var frekk. Jeg beklager.
- La oss snakke om det. - Ut, ut, ut!
Kjerring!
Det er stille nå. Her er knapt nok en lyd.
Kanskje... et ekko av noe du sa.
- Om Ray. - Ja, jeg sa visst det.
Men hvordan? Vi møttes i går kveld.
Elskende møtes aldri. De har alltid vært der.
Inkludert dagens konsultasjon blir det 2.813 dollar.
Jeg må få forsikringskortet og legitimasjon. Kontanter.
- Jeg skal hente vekslepenger. - Behold resten, og hent legen.
- Beholde dem? Det kan jeg ikke. - Ta de pokkers pengene! Her er mer.
- Hent legen. - Jeg kan ikke beholde dem.
Greit. Takk.
- Hva skjer her? - Jeg mistet bare papirene.
- Hvordan har du det? - Det må du fortelle meg.
Vi må ta flere blodprøver. Vi anbefaler behandling.
- Det blir tøft. - Ikke nå. Det ville være feil.
Vær så snill og sett deg. Vi gjør ikke feil. Sett deg ned!
- Hvorfor? - Kanskje jeg elsket for intenst.
Kanskje sluttet jeg bare å elske.
- Hallo? Hallo? - Hallo, det er politiet.
På Ridge Road, et stykke opp i den smale delen, kjørte en bil av veien.
- Når? - På onsdag.
- Hva heter du? - Jeg kan ikke si mer.
- Du behøver ikke å ta meg med. - Men jeg har lyst.
- Og da gjør jeg det. - Du var den siste jeg så.
Takk for det.
Du har ventet for 20 dollar.
Jeg kan ikke ødelegge livet hennes.
Kjør.
- Er du ok, sjef? - Er det noen som er det?
ST. HELEN'S ØL
VÅTERE OG VILLERE
KILL BURGER STILLER SULTEN!
DEER SPRING NATURLIG KILDEVANN
Hvor skal vi, sjef?
Killdeer County.
Helen.
Jeg stoppet taxameteret på 500 dollar. Du får en kjempediamant.
Helen.
Åh, Ray.
Hva vil du?
- Jeg vil ha deg. - Ray!
Nei, nei, nei. Hva har skjedd?
- Jeg skal hente... - Nei, bli her.
Oversettelse: Cathrine Engebret Scandinavian Text Service 2018